Labs vakars!
Šodien pamodos ar domu, ka ir jau piektdiena. Smagi aplauzos, jo izrādās, ka piektdiena ir tikai rīt. Ko nu? Nu neko, kratījos ka nu uz darbu un šoreiz pirmo reizi dēļ transporta kavēju darbu. Diezgan tāda patizla sajūta, kad esi iesprostots lielā bleķa mašīnā un no tevis nav atkarīgs absolūti nekas. Jāatzīst, ka man netīkas kavēt, līdz ar to, man tas ir dubultsāpīgāk, nekā vienkāršam cilvēkam vulgaris. Nepietiek ar to, rīta kafiju aplēju ar aukstu ūdeni. Labi, ka negaidīju, kamēr ievilksies, bet savu kļūmi pamanīju uz reiz. Es jau ar aizdomām sāku domāt, ka šodien nav mana diena, bet paldies dievam, tas arī bija viss izņemot vienu kolorītu Lattelecom darbinieku. Viņš, kā tehnisks cilvēks man prasa telefona komunikātoru. Es gan atbildēju, ka mīļo cilvēk, es tak esmu tikai sieviete vulgaris. Kas par ellē ratā komunikātoru? Uz ko es saņēmu atbildi, ka forši esot, ka sievietei ir garas kājas. Nu jā, manas kājas ir smukas, nenoliegšu. Un šodien īpaši glīšas īsajos bruncīšos. Prieks, ka mēs abi sapratāmies.
Tā nu, priecādamās par savām kājām laicīgi devos mājās, lai varētu gatavot saimei vakariņas. Šodien ideja par vakariņām atnāca ātri. Laikam pasūdzēšanās par mūzas pazušanu, liek tai nokaunēties. Šodien doma bija skaidra, ka vēlos zupu. Tādēļ no rīta jau savlaicīgi izņēmu vistas ragū priekš buljona. Skaidrs, ka taps vistas zupa. Tikai kāda?? Sāku domāt par makaroniem un te, prātā nāca doma par rīsu nūdelēm. Tālāk jau viss aizgāja kā pa diedziņu un galarezultātā cienītais šo nodēvēja par FuFu Pandas īpašo nūdeļu zupu. Vidējā atvase, kā par brīnumi, divas porcijas izēda + vienu izlēja uz grīdas.