Sirsnīgi sveicu visus Mārtiņus Mārtiņos, savu tēti tajā skaitā. Šodien gan izpalika svētku zoss, taču to mēs baudīsim rīt. Šodien mēs pa mājām.
Vakar bijām baudīt kultūru. Ievērtējām izrādi Gremholma metode, man patika. Zāle bija pilna, priekšā apsēdās kundzīte, kura visu izrādes laiku meklējot labāko skatpunktu cītīgi dīdījās, līdz ar to es arī un ticu, ka visa rinda aiz manis arī. Piedodiet, kuri sēdēja aiz manis. Es nav pie vainas.
Šodien baudot laisko sestdienu, cienītais ieminējās, ka šausmīgi sen nav ēsta aukstā gaļa. Es tā padomāju un secināju, ka jā, patiešām sen nav ēsta. Un vai tad man grūti to pagatavot? It kā nē. Tā nu mēs devāmies piemērotas gaļas meklējumos, kas beigās izrādījās par īstām medībām, jo piemājas tirdzniecības vietās cūkas stilbiņi nebija atrodami. Kad nu beidzot atradām meklēto manu acu skatu saistīja cūkas pavēdere. Prātā uzvirmoja doma par smaržīgu cūkas ruletīti kas pildīta ar saulē kaltētiem tomātiem un ķiplokiem. Nebija jau divreiz jāsaka, kad mājās stiepu savu laupījumu. Tagad sēžu un elšu un uzdodu sev mūžīgo jautājumu, kāpēc tik daudz ēdu. Sanāca ārprātīgi labi. Jaunākā atvase atteicās no salātiem, tik gaļu vien ēda. Cienītais pievienojās pukstēšanā, ka būšot resns.