Labs vakars jūsmājās!
Šodien neskatoties uz agro celšanos, plkst. 9.00 pēc ziemas laika 8.00 tāpat jūtos, it kā man kāds būtu nozadzis laiku. Grrr, kamēr atkal ieiešu normālā laika ritmā. Vēl viens "bounus" šīm laika maiņām ir tas, ka kādu laiku nāksies celties tumsiņā. Jo šorīt bija nepatīkams pārsteigums, kad jaunākā atvase tā ap plkst. 7.00 no rīta, pieprasīja ūdeni, ārā valdīja tumsa. Tik tad sāka lēnām aust gaisma, bet es jau biju pieradusi, ka veļoties 6.30 no gultas, saulīte jau sveicināja un ārā bija gaišs. Un šovakar nevarēju pierast, ka plkst. 20.00 vēl ir gaišs. Grrr...
Bet nu labi. Ne pirmā, ne pēdējā reize. Rīt jau atkal uz darbu, tad nu steidzu gatavot pusdienu krājumus. Pusdienās, nekā īpaša, vistas makaronu zupa, tad vēl šo to, par ko rīt un vakariņās bija šie sāļie cepumi.
Vīriet's jau no rīta nočiepstēja, ko nu atkal garšīgu gatavošu. Es gan izlikos par beigtu, bet... bet prātā bija doma. Šos cepumus, kas slēpjas zem nosaukuma - Kartupeļu cepumi, izlasīju vienā recepšu saitā. Vīriet's pamanījis bildes izmisīgi nosaucās, ka man vajag tādus uzcept. Aha, šas! Bet ko tur liegties, bildes mani uzrunāja. Kā reiz, no vakardienas maltītes bija palikuši pāri vārīti kartupeļi. Tad nu ko, tapināju vien augšā. Nosaukumā neliku vārdu kartupeļu, lai tauta nenobītos. Jo galarezultātā cepumi galīgi negaršo pēc kartupeļiem, tāpēc labāk lai paliek sāļie.