Šodien esmu čakla un vajadzības spiesta gatavoju kā brokastis tā arī pusdienas. Tiesa ar to otro gāja pagalam grūti. Tas, ka šodien būs jāēd mājās, bija jau skaidrs no rīta. Tikai man nebija absolūti nekādu ideju ko gatavot. Prasu cienītajam, ko nu ēdīs? Šis tikpat gudrs cik es. Ideju nekādu. Tad nu nolēmu paļauties uz savu naudasmaku un iebrienot piemājas tirdziņā ar domu, kas ar mani runās, to gatavošu. Pieejot pie vistu stenda, vistas klusēja kā kaps. Nēē... laikam nebūs. Eju tālāk pie cūkgaļas/liellopa gaļas stenda. Skatos, skatos kā cūkgaļa(karbonāde, cepetis, caurraudzis) klusē kā kaps, arī liellops nav runātīgāks. Es jau sāku krist depresijā, kad no letes stūra man ar aci miedz cūkas stilbiņš. Smuks tāds, gaļīgs, nav ilgi letē nostāvējies ehh, ņemšu ka to un miers mājās. Pie reizes, tas neprasa lielas pūles un enerģiju, tāpēc paralēli gatavošanai varēju gatavot kabaču ziemai. Stilbiņš sanāca gardum gards. Vislielāko konkurenci uz ēšanu izrādīja jaunākā atvase. Tai tik spēj šķīvī gaļu servēt.